Tekstityksen versionumero: 1.4 Päiväys: 12.02.2008
Tämänkin tekstityksen tarjoaa:
Suomennos: Kenguru, Newton, StormShadow1978, -
Platypus, zippi, juzkaaz ja Chip
Oikoluku: Chip
Hrothgar! Hrothgar!
Haluan simaa. Tuo sitä minulle, kuningattareni!
TANSKA 507 jKr.
Kiitos, kaunis kuningattareni.
Asia on näin, Aesher. Kuolemasi jälkeen et oikeasti ole kuollut, -
jos olet hyväksynyt hänet ainoana oikeana Jumalana.
Mene taakse.
Kuningattareni, anna minulle kunnon suudelma.
- Haluan suudella sinua. Haluan suudella... - Lopeta!
Lisää!
Soturini!
Vuosi sitten kuninkaananne vannoin, että juhlisimme voittoamme -
uudessa mahtavassa salissa.
Enkö ole pitänyt lupaustani?
Tässä salissa jaamme valloitustemme saaliit, -
kullan ja aarteet.
Olkoon tämä hauskanpidon, ilon ja haureuden tyyssija.
Nimeän nyt tämän salin ikuisesti Heorotiksi.
Ojennan teille aarteita -
valloituksiltani.
Tämä on Unferthille, viisaimmalle neuvonantajalleni, -
neitsyiden turmelijalle ja urheista urheimmalle tappelupukarille.
Unferth? Missä hemmetissä se luihu paskiainen on?
Olen täällä, kuninkaani.
Siinähän sinä kiittämätön moukka oletkin!
Hän taisteli lohikäärmettä vastaan, kun muut olisivat jähmettyneet.
Sitten hän tarttui miekkaansa ja pakotti pedon polvilleen.
Mahtavin kuninkaistamme.
Hän katkaisi lohikäärmeen siivet.
Valtakunta syöksyi pimeyteen ja pirstoutui läpi yön.
Aamun ensihetkellä hän kursi sen kasaan ja toi meidät takaisin valoon.
Hän tarjosi meille suojelustaan, kun hirviöt kiertelivät mailla.
Ja yksi kerrallaan hän haastoi ne ja murskasi käsillään!
Simaa!
Sinä läikytät! Missä simani on?
Cain, senkin kömpelö tomppeli. Miten kehtaat haaskata kuninkaan simaa?
Hän nousi esiin pelastajan tavoin kaiken toivon ollessa jo mennyttä.
Peto oli tuhottu ja rauha palautettu! Hänen legenda elää!
Jokainen kolpakko nostettakoon!
Nyt ja ainiaan ylistäköön.
Miekkani! Antakaa minulle miekka!
Liikettä! Ottakaa aseenne!
Pysykää matalana, arvon rouva.
Anna miekka!
Taistele!
Taistele, helvetti soikoon!
Mikä se oli?
Grendel.
Grendel! Mitä oletkaan tehnyt?
Mitä oletkaan tehnyt?
Äiti.
Kaloja, susia ja karhuja, -
lampaitakin vaikka kaksi, muttei ihmisiä!
Ihmiset ovat syötäviä.
Tässä.
Ihmiset, Grendel.
He ovat teurastaneet niin monia kaltaisiamme.
Ihmisiä.
He metelöivät liikaa.
He pitävät liikaa hauskaa.
Ja se satuttaa minua.
Se satuttaa päätäni.
Satuttaa korviani.
Oliko Hrothgar siellä?
Oli, en satuttanut häntä lainkaan!
En satuttanut lainkaan.
Hyvä poika.
Lempeä poika.
Voi, äiti.
Miehet, tehkää toinenkin hautarovio.
Kuivaa puuta löytyy tallien takaa.
Polttakaa kuolleet.
Teljetkää sali. Sulkekaa ovet ja ikkunat.
Kuninkaan käskystä, laulaminen ja minkäänlainen ilonpito ovat kiellettyä.
Tämä paikka lemuaa kuolemalta.
Runoilijat laulavat Heorotin häpeää niin -
etelään kuin valtakuntaa riittää ja pohjoiseen aina jäisille maille asti.
Ilmoitettakoon, että annan puolet valtakuntani kullasta -
sille miehelle, joka saa Grendelin pois päiviltä.
Kuninkaani. Kansahan uhraa vuohia ja lampaita Odinille ja Heimdallille.
Luvallanne, -
rukoilisimmeko myös uutta roomalaista jumalaa Jeesus Kristusta?
Ehkä hän voisi lievittää kärsimystämme.
Ei, Unferth.
Jumalat eivät tee mitään, mitä emme tekisi itsekin.
Tarvitsemme sankarin.
Näetkö rannikon? Tai Danesin merkkitulen?
En näe muuta kuin tuulen ja sateen.
Ei tulta tai tähtiä, jolla navigoida. Olemme eksyksissä. Meren armoilla.
Meri on äitini, se ei koskaan syöksisi minua synkkään helmaansa!
Äitini oli kalastajan vaimo Ylämailla.
Mieluummin kuolisin taistelussa kuten soturin pitäisi.
Miehet ovat huolissaan, ettei tällä myrskyllä ole loppua, Beowulf.
Tämä ei ole tavallinen myrsky, siitä olen varma.
Mutta tämä paholaisen myrsky ei lannista meitä!
Jos todella haluamme perille!
- Kuka haluaa elää? - Me.
Soutakaa sitten, kohdataan pimeys.
Soutakaa Beowulfin, kullan ja kunnian puolesta!
Veto!
Beowulf. Olkaa valmiina!
Ei.
Keitä olette? Asuistanne päätellen, olette sotilaita.
Puhu, miksen lävistäisi päätäsi saman tien.
Olemme gööttejä. Olen Beowulf, Ecgtheowin poika.
Olemme saapuneet ystävinä etsimään prinssiänne, Hrothgaria.
Sanotaan, että täällä olisi hirviö.
- Sanotaan, että maanne on kirottu. - Niinkö sanotaan?
Bardit laulavat Hrothgarin häpeästä jäisestä pohjoisesta Vinlandin rantoihin asti.
- Ei ole häpeä olla demonien kiroamana. - Nimeni on Beowulf! Tulin tappamaan hirviönne.
Luulin, ettei tänne tule enää sankareita tapattamaan itseään kultamme takia.
Jos me kuolemme, kuolemme kunnian tähden, emme kullan.
Herrani, ulkona on sotilaita. Gööttejä.
He eivät ole kerjäläisiä ja heidän johtajansa, Beowulf, on tärkeä...
Beowulf? Ecgtheowsin pieni poikako?
Beowulf. Missä hän on? Siinähän sinä olet. Tervetuloa.
Tervetuloa. Miten isäsi voi?
Kuollut. Hän kuoli taistelussa merirosvoja vastaan kaksi talvea sitten.
Hän oli rohkea mies. Voinko kysyä, miksi tulit luoksemme?
Tulin tappamaan hirviönne.
Ja maistamaan sitä kuuluisaa simaasi.
Monet rohkeat miehet ovat tulleet maistamaan herrani simaa.
Ja monet ovat vannoneet ajavan painajaisemme pakoon.
Mutta aamulla heistä ei ole jäljellä kuin verta lattialla siivottavaksi.
Sekä penkeillä ja seinillä.
En ole juonut vielä mitään.
Mutta aion tappaa hirviönne.
Hän tappaa hirviön. Kuulitteko sen? Grendel kuolee.
- Grendel? - Hirviötä kutsutaan Grendeliksi.
Sitten tapan Grendelinne.
Minä, Beowulf, tapoin heimollisen jättiläisiä Orkneyssa.
Murskasin merikäärmeiden kalloja.
Ja tämä teidän peikkonne ei häiritse teitä enää.
Hän on sankari. Tiesin, että meri toisi meille sankarin.
Aiotko mennä ylös nummelle, luolan pimeälle lammelle ja tappaa hirviön pesäänsä?
Minulla on 14 rohkeaa soturia mukanani. Olemme olleet pitkään merellä.
On korkea aika, suuri Hrothgar, maistaa kultaista simaasi, -
joka tunnetaan ympäri maailman, ja juhlia legendaarisessa simatuvassasi.
Simatupa on suljettu herramme käskystä.
Ilonpito tuvassa tuo pahuuden esiin. Grendelin.
Hyvä on sitten.
Avatkaa simatupa! Nyt juodaan!
Emme halua ongelmia paikallisten kanssa.
Hondshew, teeskentele edes kuuntelevasi minua.
On kulunut vain viisi päivää, kun vilkutit hyvästit vaimollesi.
Viisi päivää! Odinin nimeen, ei ihme, että nivuseni ovat tulessa.
Beowulf, siinähän sinä olet.
Ajattelin juuri isääsi, upea mies.
Hän pakeni Wylfingsejä ja tappoi yhden niistä paljailla käsillään.
- Heatholafin. - Juuri sen.
Maksoin verivelan isällesi ja hän vannoi valan minulle.
Pelastin hänen nahkansa, joten sinä pelastat meidät, eikö niin?
Tervehtikää kaikki suurta Beowulfia!
Hän tuli pelastamaan säälittävät tanskalaiset nahkamme, vai mitä?
Ja me olemme siitä niin helvetin kiitollisia, suuri Beowulf.
Mutta saanko esittää kysymyksen suurena ihailijananne?
Olen kuullut tarinaa toisestakin Beowulfista.
Joka haastoi mahtavan Breccan uintikilpailuun avomerellä.
- Sinäkö se olit? - Minä uin Breccaa vastaan.
Koska minä luulin, että sen on oltava joku toinen.
Joku toinen samanniminen.
Koska Beowulf, josta minä kuulin, -
ui Breccaa vastaan ja hävisi.
Hän vaaransi oman ja Breccan elämän, -
palvellakseen omaa turhamaisuuttaan ja ylpeyttään.
Kerskaileva typerys! Ja hän hävisi!
Joten ajattelin, että sen oli oltava joku toinen.
Minä uin Breccaa vastaan.
Mutta voitto oli hänen, ei sinun.
Mahtava soturi, joka ei pysty voittamaan edes uintikilpailua.
Puhun vain omasta puolestani.
En ainoastaan epäile kykyäsi kohdata Grendeliä.
Epäilen, ettei sinulla ole sisua pysyä täällä salissa koko yötä.
Olen huomannut, että juopuneen kanssa ei kannata väitellä.
Mutta se on totta. En voittanut kilpailua.
Uimme viisi päivää, rinta rinnan.
Säästelin voimiani viimeiseen pyrähdykseen, kunnes myrsky alkoi.
Ja sen mukana tuli myös merihirviöt.
Hirviöt hyökkäsivät yhä uudestaan ja uudestaan.
Pimeyden olentoja meren syvyyksistä.
Hakkasin ja leikkasin petoja miekallani.
Valutin heidän suolensa mereen.
Beowulf!
Sitten yksi niistä tarttui minusta hampaillaan kiinni.
Ja veti minut pohjaan.
Tapoin hirviön miekallani ja -
jätin sen hänen sydämeensä.
Totta kai, merihirviöt.
Ja sinä tapoit... Montako? Kaksikymmentä?
- Yhdeksän. - Viimeksi niitä oli kolme.
Soisitko minulle kunnian kertomalla nimesi?
Nimeni on Unferth, Ecglafin poika.
Unferth, Ecglafin poika.
Tiedän, kuka olet.
Sanotaan, että tapoit molemmat veljesi, kun huomasit, -
että heillä on tietoja äidistäsi.
Minulla on toinenkin totuus sinulle kerrottavana, Unferth suvunsurma.
Jos voimasi ja sydämesi olisivat yhtä vahvoja ja ankaria kuin sanasi, -
Grendel ei murhaisi ja ahmisi vapaasti kansaasi ilman pelkoa kostosta.
Tänä iltana asiat muuttuvat! Tänä iltana göötit odottavat häntä.
Eivät pelkurimaiset lampaat.
Kuten sinä.
Hyvin toimittu!
Niin sitä pitää, Beowulf. Juuri tuota tarvitsemme.
Joten tapatko Grendelini puolestani?
Juokaamme kaikki tulevan tapon kunniaksi.
Huulet kypsät kuin kesäkuiset marjat.
Punaiset kuin ruusut.
Iho kuulas kuin kuunvalo.
Kevyesti hän kulkee.
- Silmät siniset kuin meri ja taivas. - Beowulf, tule.
- Vesi virtaa, vesi virtaa. - Tule mukaani, niin näytän sinulle jotain.
Sydän, joka palaa kuin tuli yössä.
Kevyesti hän kulkee.
Tule!
Tässä. Kuninkaallinen lohikäärmesarvi.
Se on kaunis.
Eikö se olekin suurenmoinen? Se on kallein aarteistani.
Sain sen taisteltuani Fafniria, pohjoisnummien lohikäärmettä vastaan.
Se miltei maksoi minulle henkeni.
Kurkun alla on pehmeä kohta, näetkös?
Siihen täytyy iskeä veitsellä tai tikarilla.
Vain sillä tavalla voi tappaa lohikäärmeen.
Kuinkahan moni on kuollut rakkaudesta sen kauneuteensa.
Voitko moittia heitä?
Jos tuhoat Grendelini puolestani, -
hän on sinun aina ja iankaikkisesti.
Tarjoat minulle suurta kunniaa.
Sinä tarjoat meille kunniaa.
- Onko tuo paholaisesi? - Tuo oli susi. Et kuule, kun Grendel tulee.
Enkö? Minut kuulet, sen lupaan.
Mahtava lemmenkaluni kuljettaa sinut paratiisiin, ekstaasiin ja takaisin.
Kukaan muu ei koskaan pysty enää tyydyttämään sinua sen jälkeen.
- Olen pahoillani. - Älä viitsi!
- Sanoin ei ja tarkoitin ei! - Miksei?
On pimeää ja myöhä. Hirviö voi saapua minä hetkenä tahansa.
Kävisikö edes pikainen?
On jo myöhä, tämä vanha mies tarvitsee unensa.
Missä kaunis kumppanini on? Tule, rakkaani!
Hetken päästä.
Helvetti, jospa sitten jyskyttäisimme tyynyjä?
Älä koske minuun!
Oikea asenne. Minun tyttöni!
Herrani.
Ehkäpä hänen majesteettinsa voisi siunata korviamme vielä yhden laulun verran.
Ennen kuin me kaikki vetäydymme levolle.
Se on vähintä, mitä voin tehdä.
Beowulf. Toivon näkeväni sinut aamulla, jos Odin suo.
Varmista, että soturisi turvaavat ovet.
Hyvää yötä.
Hyvää yötä, Beowulf! Varo merihirviöitä.
Olen varma, että mielikuvituksesi kuhisee niitä.
Odottakaa vain te vaeltajat.
Aina sankari palajaa kotiin.
Hän menee, minne kukaan ei ole mennyt.
Mutta aina sankari palajaa kotiin.
Hän menee, minne kukaan ei ole mennyt.
Mutta aina sankari palajaa kotiin.
Se oli kaunista.
Teidän täytyy nyt mennä, teidän majesteettinne.
Tietenkin. Grendel.
Se paholainen on mieheni häpeä.
Ei se ole häpeä, se on kirous.
Ei, vaan häpeä.
Miehelläni ei ole muita. Ei poikia. Ja puheistaan huolimatta ei tulekaan.
Voi, Hondshew. Millainen hän oli?
- Ei minun tyyppiäni. - Sinun tyyppisi tiedetään.
Lordi Beowulf, mitä teette?
Olennolla ei ole miekkaa tai panssaria.
Eikä minulla ole asetta, jolla tappaa hirviö.
Me taistelemme tasavertaisina.
Kohtalo määrätköön loput.
Sitokaa se useammalla ketjulla!
Nahistelu saa riittää.
- Olet hullu, tiesitkö sen? - Kyllä.
Jokin harmittaa sinua, Wiglaf ystäväni.
En pidä tämän hajusta, herrani.
Miehet ovat valmistautumattomia ja hämmentyneitä.
Liian monta vahtimatonta naista täällä!
Pidättyneisyys ennen taistelua on tärkeää!
Soturin mielen täytyy olla sumentumaton, herrani.
Hyvää yötä, Wiglaf.
- Mitä meidän pitäisi tehdä nukkuessanne? - Laulaa! Kovaa.
Kuulitte häntä. Hän tahtoo meidän laulavan. Joten laulakaa! Olaf. Laula!
Oli tusinan verran neitsyitä, friisejä, tanskalaisia ja frankkeja!
Otimme heidät vaihdokeiksi ja saimme vain runkkausta!
Ooh, me olemme Beowulfin armeija. Mahtavia sotureita kaikki.
Muksimme perseitänne, tehden kaiken uudestaan!
Välkyimmät neitsyistä olivat kaikki huoria.
Annoin hänelle kaiken kultani, silti hän halusi lisää.
Siskonsa kotoisin Norjasta, maksoi minulle kaksikymmentä rouheista!
Hän näytti, että on useampia tapoja kuin yksi, jolla kylvää siementä!
Äitinsä oli Islannista ja hän oli mahtavan kiimainen.
Hänen nähtiin pitelevän jäävuorta heittävän palavan…
Grendel. Se koputtaa.
Sen on oltava kallis aarteeni, Yrsa.
Herrani!
Kärsivällisyyttä. Kärsivällisyyttä, rakkaani.
Ei, Hondshew. Ei!
Piru vie. Se on hirviö.
Vannon, ettei tuolla paskiaisella ole veitikkaa!
- Ei veitikkaa? - Juuri niin.
- Demoni kutistuu! - Se kutistuu!
Demoni!
Verenvuodattamisen päiväsi ovat ohi, demoni.
En ole demoni, herra!
- Se puhuu! - Kuka olet?
Olen kiskoja, repijä, viiltäjä, kovertaja!
Olen pimeyden hampaat, yön kynnet.
Erittäin vahva, himokas ja voimakas!
Olen Beowulf!
Grendelin käsi. Teit sen!
Hän teki sen! Hän repi pedon raajan irti.
Beowulf on tappanut sen!
- Eläköön Beowulf! - Eläköön Beowulf!
Herrani, Beowulf on tappanut demonin!
Ylistetty olkoon Odin.
- Mene kertomaan runoilijoille. Levitä sanomaa! - Kyllä, herrani.
Huominen on mahtava riemun päivä.
Painajaisemme on ohi.
Tule sänkyyn, kultani.
Valtakuntani tarvitsee perijän! Tarvitsen pojan! Sinun on aika tehdä velvollisuutesi.
Kuinka voin maata kanssani tietäen, että makasit hänen kanssaan?
Minun ei olisi pitänyt kertoa sinulle koskaan.
Grendel, poikani.
- Poikarukkani. - Äiti.
Hän satutti minua, äiti.
Nuku nyt, poikani.
- Hän murhasi minut, äiti. - Kuka teki sen, poikani?
Hän repäisi käteni irti.
Se mies maksaa teostaan, kultaseni.
Kuka sen teki?
Hän oli todella vahva.
- Todella vahva. - Kuka se oli?
Hänen...
Hänen -
nimensä oli -
Beowulf.
He olivat mahtavia sotureita.
- He kokivat kurjan kuoleman. - Heidät murhasi olio helvetin syvyyksistä.
Bardit laulavat ikuisesti heidän kunniakseen.
Tule, juodaan heidän muistolleen.
- Haluan sinun nostavan ensimmäisen kupin. - En ole juhlatuulella.
Ratsastan veneiden kiinnityspaikalle valmistelemaan ne.
Olemmehan yhä lähdössä huomisaamuna vuoroveden aikaan?
- Kyllä lähdemme. - Arvon maanomistajat, ystäväni, veljeni!
Tämä paikka on ollut minulle surun sali.
Se on ollut meille kaikille surullisuuden, verenvuodatuksen ja kuoleman paikka, -
mutta tänään hirviön valtakausi on loppunut.
Sanotaan, että hän repi hirviön raajan irti paljain käsin.
Onkohan Beowulfin vahvuus vain hänen käsissään, vai myös kaikissa hänen kolmessa jalassaan?
- Voit varmasti selvittää sen pitojen jälkeen. - Minäkö? Ei hän minua halua, kuningattareni.
Wealthow, rakkaani.
Ole hyvä ja suorita virallisuudet.
Teille, herrani.
Kiitos, mahtava kuningas.
Kiitos teille kaikille!
Olisittepa nähneet, kun eilisiltana päihitin hirviön.
Nukuin, kun se saapui.
Se repi ovet auki paljain käsin.
Se seisoi kuusimetrisenä ja kymmenen miehen vahvuisena.
Katsoin sitä sanoen: "Olen Beowulf!"
Rohkea soturi.
Kuningattareni.
Rakastan sinua. Haluan sinut, kuninkaani.
Vain sinut, sankarini. Rakastan sinua.
En ymmärrä.
- Missä aviomiehenne on? - Hän on kuollut.
Kuollutko?
Tämä on unta.
Tätä ei tapahdu, olet vain unta.
Minäkö unta, kulta?
Anna minulle lapsi. Tule sisääni ja anna minulle poika!
Odinin nimessä!
Eikö Grendel ole kuollut?
Onko se kasvattanut uuden käden?
- Se ei ole Grendel. - Eikö? Kuka sitten?
Grendelin äiti.
Tapoit Grendelin.
Toivoin hänen äitinsä lähteneen maasta kauan sitten.
Montako hirviötä minun täytyy tappaa?
Grendelin äiti, isä ja setäkin?
Täytyykö minun hakata kuoliaaksi koko demonien sukupuu?
Hän on viimeinen heistä. Kun hän on poissa, -
demonikunta lipuu takaisin pimeyteen, josta se tuli.
- Sinne, minne se kuuluu. - Entä äidin kumppani? Missä Grendelin isä on?
Grendelin isä ei vahingoita ihmisiä.
Beowulf, -
olin väärässä epäillessäni teitä. En tee niin uudestaan.
Suonissanne virtaa rohkeuden veri. Anon anteeksiantoanne.
- Anteeksipyyntö hyväksytty. - Cain!
Ottakaa miekkani. Se kuului isäni isälle.
- Se on Hrunting. - Tuo miekka ei pärjää demonivoimille.
Anteeksi, kun olen epäillyt kykyjänne.
Ei. Minä olen pahoillani, koska sanoin sinun murhanneen veljesi.
Se oli harkitsemattomasti sanottu.
Unferth, en välttämättä palaa.
Esi-isäsi miekka voi hukkua mukanani.
Hallussanne se ei huku koskaan.
Ja sinä, suuri Wiglaf.
Oletko yhä mukanani?
Loppuun saakka.
Katsokaa.
Se on luultavasti vesidemoni. Et halua kohdata sitä elementissään.
Tiedän.
Haluatteko minut mukaanne?
Hyvä. Odotan täällä.
Toit minulle aarteen.
Näyttäydy!
Mikä oikein olet?
Oletko se, jota kutsutaan Beowulfiksi?
Bee-wolf?
Itse karhu?
Oletpa voimakas mies.
Kuninkaan voimat.
Kuningas, joka jonain päivänä olet.
Mitä tiedät minusta, demoni?
Tiedän, että hohdokkuutesi alla -
olet samanlainen hirviö kuin poikani, Grendel.
Hohdokkuuteni?
Kuninkaaksi pääsemiseksi tarvitaan hohdokkuutta.
Kaltaisestasi miehestä voisi tehdä kautta aikain parhaan tarinan.
Elämäntarinasi eläisi, -
kun kaikki nykyinen olisi pelkkää pölyä.
Beowulf, -
siitä on kauan, -
kun mies on vieraillut täällä.
En tarvitse miekkaa tappaakseni sinut.
Et tietenkään, rakkaani.
Veit poikani minulta.
Anna minulle poika, urhea soturi.
Jää kanssani.
Rakasta minua.
Rakasta minua, niin annan sinulle rikkauksia, -
joita et voisi kuvitellakaan.
Teen sinusta -
kaikkien aikojen mahtavimman kuninkaan.
Niin kauan kuin olen sydämessäsi, -
ja tämä kultainen torvi pysyy hallussani, -
olet kuningas.
Ikuisesti voimakas, -
suuri ja kaikkivoipa.
Tämän minä lupaan.
Tämän minä vannon.
Herrani.
Se on kuollut, arvon rouva.
Kun tapoin Grendel-hirviön äidin, -
katkaisin itse raakalaisen pään.
Piinamme on päättynyt.
Ylistäkäämme Odinia.
Ylistäkäämme Beowulfia!
Piinamme on päättynyt.
- Viekää tämä näköpiiristäni. - Unferth!
Merelle, nopeasti.
Upotin Hruntingin Grendelin äidin rintaan.
Kun vedin miekan hänen ruumiistaan, -
olento heräsi henkiin, joten upotin miekan takaisin ämmän rintaan.
Siellä se pysyy aina ragnarökiin asti.
Niinpä kansamme on kiitollinen aina ragnarökiin asti.
- Lisää simaa, herrani? - Kyllä.
Entä juomasarvi. Onko se teillä?
Ei.
Tiesin, että se ahne noita himoitsee sitä, joten heitin sen suohon.
Hänen syöksyessään sen perään iskin mahtavalla miekalla, Hruntingilla.
Kun hän oli kuollut, etsin torvea, mutta se oli poissa lopullisesti.
Ojenna siis sankarillemme uusi malja, rakkaani.
Ensin sankarin ja minun täytyy kuitenkin jutella.
Beowulf.
Toit Grendelin pään takaisin.
Entä äidin pää?
Hän makaa kuolleena ja kylmänä suolla.
Eikö yhden hirviön pään tuominen riitä?
Tapoitko hänet?
Haluaisitko kuulla tarinan taistelustani tätä hirveää ämmää vastaan?
Hän ei ole ämmä, Beowulf. Tiedämme molemmat sen.
Mutta vastaa minulle. Tapoitko hänet?
Olisinko voinut paeta hänen kynsistään?
Grendel on kuollut. Muulla ei ole merkitystä.
Hän ei häiritse minua enää.
Äiti, ämmä, ei ole minun kiroukseni.
Ei enää.
Kuunnelkaa minua!
Koska Beowulf on suuri sankari -
ja koska hän tappoi demoni Grendelin -
sekä asetti tämän äidin hautaansa.
Beowulfille. Pitkää ikää hänelle!
Koska minulla ei ole vallanperijää.
Minulla ei ole poikia.
Julistan, että kuollessani kaikki, mitä omistan, -
kuningaskuntani, surun ja häpeän sali -
ja jopa rakas nuori kuningattareni, -
Wealthowini, -
aivan kaiken -
jätän tälle sankarillemme.
- Mutta, herrani. - Olen puhunut!
Olen puhunut!
Kun olen mennyttä -
Beowulfista, Ecgtheowin pojasta tulee kuningas!
Beowulf.
Herrani.
Kaikki ajallaan, Beowulf.
Hrothgar!
Hänen on täytynyt kaatua.
- Tervehtikää kuningas Beowulfia. - Tervehtikää kuningas Beowulfia.
Tervehtikää kuningas Beowulfia.
Kuningas Beowulf.
- Jousimiehet. - Jousimiehet!
Tämä ei ole taistelu, Wiglaf, vaan verilöyly.
Friisiläiset haluavat tehdä itsestään sankareita, herrani.
He haluavat bardeja laulamaan uroteoistaan.
- Siitä tulee lyhyt laulu. - Mutta voitteko moittia heitä?
Legendanne tunnetaan avomeriltä ja lumimuureilta suureen saarivaltakuntaan asti.
- Olette pedontappaja. - Me olemme nyt petoja.
Sankareiden aika on ohi, Wiglaf.
Kristus lopetti sen -
jättäen ihmiskunnan pelkkien itkuisten marttyyrien kanssa -
pelkäämään ja häpeämään.
Näyttäkää minut kuningas Beowulfille!
Luuletko, että vastustajan pilkkaus on muodissa?
Antakaa hänen kuolla nopeasti muiden kunnossa olevien kanssa.
Pelkuri! Tapa minut itse!
Kuningas ei koskaan osallistu suoraan taisteluun.
Tappakaa hyökkääjä. Nopeasti. Laittakaa keihäs hänen päähänsä.
Seis!
Herrani, kuningas ei koskaan osallistu suoraan taisteluun.
Nostakaa hänet ylös.
Haluatko nimesi lauluun Beowulfista?
Pitäisikö sen loppua nimettömän friisihyökkääjän tapettua minut?
Olen Finn Friisiasta ja nimeni muistetaan ikuisesti.
Vain, jos tapat minut.
Muuten et ole mitään.
Luuletko olevasi ensimmäinen vai sadas, joka yrittää tappaa minut?
Annahan, kun näytän sinulle jotakin, friisiläinen.
Jumalat eivät salli kuolemaani heikosta terästäsi.
Jumalat eivät salli minun kuolevan miekasta tai antaa meren viedä minua.
Jumalat eivät salli minun kuolla nukkuessani vanhana.
Iske kirveesi tähän, Finn Friisiasta. Riistä henkeni.
Antakaa hänelle miekka tai...
Tai mitä? Tapat minut?
No, tee se! Tapa minut!
Tiedätkö, mikset voi tappaa minua, ystäväni?
Koska kuolin monta vuotta sitten nuorena.
Antakaa hänelle pala kultaa ja lähettäkää kotiin. Hänellä on tarina kerrottavana.
Teidän majesteettinne? Oletteko loukkaantuneet?
Ei naarmuakaan.
Niin kaunis ja nuori.
Kun olin nuori, Ursula, -
toivoin kuninkaana olemisen olevan taistelua joka aamu, -
kultasaaliin laskemista iltapäivällä ja siveettömiä kaunokaisia iltaisin.
Mutta nyt mikään ei ole niin hyvää kuin pitäisi.
Eikö edes "siveettömiä kaunokaisia iltaisin" -osa, teidän majesteettinne?
Jotkut yöt, Ursula.
- Ehkä tänä yönä? - Ei, tänä yönä tunnen ikäni ylläni.
Huomenna, juhlinnan jälkeen.
Emmehän voi unohtaa, mikä huominen on?
Teidän päivänne. Kun laulu Beowulfista on laulettu, -
miten poistitte pimeyden maasta.
Ja seuraavana päivänä juhlimme pyhitetyn Kristuksen syntymää.
Näytätte selvinneen.
Valitettavasti, kuningattareni.
Friisiläiset hyökkääjät on työnnetty mereen.
Ette ole leski vielä.
Miten lohduttavaa, mieheni.
Tervehdys, Beowulf!
Unferth, etkö ole juhlimassa kuninkaasi maineikasta iltaa?
Minulla on jotakin kuninkaalle.
- Mitä se on? - Sanoin, että minulla on jotakin kuninkaalle.
- Näytä se minulle. - En.
Näytät sen minulle ensin.
Näytän sen ensin Beowulfille. Kuninkaan täytyy nähdä se.
Mitä kuninkaan täytyy nähdä?
Kadotettu ja nyt löydetty.
Kuninkaalle sopiva lahja.
Tunnistatteko sen?
Mistä löysit tämän?
Nummilta. Orjani, Cain, löysi sen kaarevilta kukkuloilta, missä mikään ei kasva.
Hakkasin häntä niin epäpyhän paikan lähellä kulkemisesta.
Herrani.
Eikö tämä ole...
Joten, Beowulf, -
tämä on palannut takaisin luoksenne kaikkien näiden vuosien jälkeen.
- Herrani, tässä on orja, joka löysi sen. - Älkää tappako minua.
Mistä löysit tämän aarteen?
Vannon, etten tehnyt sitä.
- Vastaa kuninkaallesi! - Seis!
Seis.
- Mistä? - Nummilta.
Aioin tuoda sen takaisin, herra. Vannon.
Oliko siinä kaikki?
Eikö demonia tai noitaa?
Eikö naista?
Katso itseäsi. Et ole mitään.
Et yhtään mitään.
Tule esiin! Näyttäydy!
Et edes rikkauksiesi -
valtakuntasi, valtasi, kunniasi -
ja naistesi kanssa.
Kenet minun pitäisi tappaa ensin?
Sievä pikku sängynlämmittäjäsi?
Vai viisas kuningattaresi?
Mikä sinä olet?
Olen jotain, mitä jätit taaksesi.
Isä!
Jälleen levoton yö.
Ei hätää, tyttönen. En minä sinua syö.
Hän näkee painajaisia.
Niitä on yhä useammin.
Hän on kuningas ja kuninkailla on paljon omallatunnollaan.
Hän toistaa nimeänne unissaan.
Niinkö?
Uskon, että teillä on yhä paikka hänen sydämessään.
Niinkö?
Mietin usein, -
- mitä tapahtui. - Meillekö?
Meillä oli liian monia salaisuuksia.
Luoja, auta meitä!
Mitä? Mitä haluat minusta?
Minulla on viesti isälleni.
Kertokaa! Mikä tämän teki?
Näin kokonaisia kyliä poltettuna. Lapset kokivat hirveän kuoleman.
Näin sen, teidän majesteettinne. Tulen ja savun keskellä.
- Ole kirottu! Mikä se oli? - Lohikäärme.
- Se on Unferth, herrani. - Unferth.
Kuka sanoi lohikäärmeen tehneen tämän? Pysähtykää.
Sinulla oli sopimus, ettei sinua vahingoitettaisi.
Mutta kultaisen sarven palattua haltuusi sopimus on purettu.
- Kuka sanoi noin? - Isien synnit!
Se oli viimeinen asia, jonka kuulin.
Viimeinen asia, ennen kuin perheeni paloi elävältä.
Isien synnit!
Ottakaa asemanne suuren rotkon pohjoisreunalta.
Se on ainoa toivomme, jos epäonnistun.
Herrani.
- Rukoilen, älä mene! - Olet vapaa, vapautan sinut.
Etsi hyvä mies ja synnytä hänelle lapsi. Synnytä hänelle poika.
- En halua muita, haluan sinut. - En ole mies, joksi minua luulet.
Olet mahtava mies ja sankari. Tiedän, että se on totta.
Sitten olet yhtä typerä kuin muutkin!
Hyvin vakuuttavaa, rakas.
Mutta haarniska puki sinua nuorena paremmin.
Niin varmasti.
Miksi et ota tuota tyttörukkaa ja elä jäljellä olevia vuosiasi rauhassa?
Anna jonkun nuoren sankarin pelastaa meidät.
Antaisinko painajaisen alkaa taas alusta?
Ei. Minä kutsuin tämän kauhun valtakuntaani.
Minun täytyy tappaa hänet.
Hänet?
Oliko hän niin kaunis, Beowulf?
Niin kalliiksi käynyt kauneus.
Kaunis ja täynnä hienoja lupauksia.
Olin heikko.
Olen pahoillani.
Niin kovin pahoillani.
Olen aina rakastanut sinua, kuningattareni.
Niin minäkin sinua.
Muista minua.
Ei kuninkaana tai sankarina, -
vaan miehenä, erehtyväisenä ja epätäydellisenä.
- Tämä on se paikka. - Paikka, jossa surmasit Grendelin äidin.
Wiglaf, minulla ei ole poikia.
Jos tämä demoni tappaa minut, olen järjestänyt airuiden kanssa, -
- että sinusta tulee kuningas. - Älkää puhuko tuollaisia, herrani.
Urhea ystäväni, sinun tarvitsee kuulla jotain.
Ei! Minun ei tarvitse kuulla mitään.
Olette Beowulf, Beowulf mahtava, sankari!
Demonien tappaja ja tuhoaja!
Tappakaamme tämä lentävä paholainen ja jatkakaamme kirottuja elämiämme.
Haluatteko, että tulen mukaanne?
Hyvä.
Beowulf. Siitä on aikaa.
Ota kirottu sarvesi ja jätä maani rauhaan.
Myöhäistä, rakkaani.
Odinin mahtavat kulkuset!
Se suuntaa Heorotia kohti.
Hrothgar.
Kirottu!
Revin matelijan pääsi irti!
Herrani!
Tänne! Pidä huolta kuningattaresta!
Sanoinhan, että olemme liian vanhoja sankareiksi.
- Viedään sinut parantajalle. - Ei tällä kertaa, vanha ystävä.
Olet Beowulf. Tällainen pikkujuttu ei tee sinusta selvää.
Kuuletko häntä?
En kuule mitään.
Grendelin äiti, minun poikani äiti, minun...
Ei. Sinä tapoit Grendelin äidin ollessamme nuoria.
Siitä on tehty lauluja.
Liian myöhäistä valheille, Wiglaf.
Liian myöhäistä.
Hän oli urhein meistä.
Hän oli soturiprinssi.
Hänen nimensä muistetaan ainiaan.
Hänestä lauletaan lauluja ainiaan.
Tule mukaan suomentamaan: